Nutid
Santa Mira, arkivprojekt, A2721.
Marmorvas, mingdynastin, kopia.
I rimligt skick, normalt sliten, restaurering genomförd.
Höstterminen börjar om två veckor. Blir ni klara, professor Whelan?
- Vi är nära nu. - Vill du ha hjälp?
Är det inte att bara att stoppa undan dem i källaren?
Historien behöver alltid poleras upp.
- God natt. - Detsamma.
Santa Mira, arkivprojekt, nummer B47305.
Indiskt mynt, ca 1915, i gott skick.
Jag hittade en fossil av en apatosaurus från mesozoiska eran-
- bredvid skrifter om Metuselah, och vi är ett steg närmre vårt mål.
- Hej. - Och två steg tillbaka.
- Har de insett hur långt efter vi är? - Jag har inte berättat för dem än.
Vi får visa dekanen den här. Fossil av en råtta, 1954. Ett bra år.
Eller... en rostig järnhandske.
Järnhandske slår råtta. Skotsk?
Irländsk, man ser det på designen. 1100-talet, tror jag.
Får jag?
Det här låg i samma låda.
Bra, sektion tre.
Sektion tre? Har vi nån sån?
Ja, där det luktade som hos mormor.
- Vi kanske har missat nåt. - Det har vi nog inte gjort.
Jag har sagt att jag kommer hem nästa vecka.
Är jag den enda som inte har några planer efteråt?
Det får ta den tid det tar.
Du tänker ha den på hela dan, va?
Hur kan ni vara här nere i mörkret hela dagarna?
- Varför är du sen? - Förlåt.
Hej, ms Whelan.
Hej, Kurtis.
- Du borde gå. Ses vi ikväll? - Jag hämtar dig sen.
- Vad får jag för skitjobb? - Du ska hänga på Otto.
- Vad är sektion tre? - Ett underbart ställe. Härlig luft.
Den här vägen.
Lyft alltid med knäna.
Lyfter du tio om dan kan du uppnå min fysik.
Hitta den här.
- En röd kvadrat? - Det kan vara vadsomhelst.
Det kan vara en lösning av Rubiks kub med den röda sidan upp.
En pjäs från ett schackbräde.
En metafor för kommunism, eller en symbol för skuld.
Jag ska ha ett öppet sinne.
Otto!
Det är ett annat rum.
Se upp!
- Shayla! - Jag är okej. Våt och kladdig bara.
- Vad fan hände? - Hon hittade en fuskvägg.
Jag använde ju inte precis en slägga. Den höll redan på att falla ihop.
- Hur ska jag förklara det för skolan? - Det finns nåt där bakom.
Jag trodde att...
Varsågod.
- Shayla! - Det där gick ju bra.
Jag behöver mer ljus.
Hej.
Vad? Den är för skydd.
- Jag tror vi hittat det vi letat efter. - Vet du vad det här betyder?
- Att vi äter här ikväll. - Hamburgare eller kinamat?
- Hantverket är liknande. - De irländska tempelriddarnas symbol.
Intressant.
- Vad tror du finns i den? - Ett skrin till?
Det finns litet kondens.
Den vibrerar.
Jag har aldrig hört något liknande.
Det låter som... som om den andas.
Det var inte roligt.
Lyssna på den.
Vad i helvete är det?
- Jag vet inte. - Det kan vara insekter.
Inget mer insektsprat. Jag har fått nog av insekter, gnagare, papplådor-
- och mystiskt kinesiskt kött som försöker likna sötsurt.
Kameran går.
Santa Mira, arkivprojekt, A2722.
Tillstånd...
...hyggligt. Behöver restaureras.
Vi försöker öppna ett irländskt metallskrin.
1100-tal. Möjligen en relik från tempelriddarna.
Den avger en märklig vibration.
Vi leddes till den av ett paket med en järnhandske från samma tidsperiod.
Nummer A2723.
- Redo? - Ja.
Vi ser ett oförklarligt fenomen.
Det verkar vara ett delvis bevarat avhugget huvud.
Möjligen av en missbildad person... eller ett vilt djur.
Metallskrinet kanske innehöll något för oss okänt konserveringsmedel.
Fan! Perfekt tajming.
Hallå, dekanus Harris. Lustigt att ni ringde nu.
Nej, nej, jag kan sköta det. Okej.
Det här är underligt. Vad tror du?
Jag vet inte.
Det verkar inte ha förruttnats.
Vad i helvete hände?
- Var är huvudet? - Det bara exploderade.
Fick du med det?
Fan!
Det verkar inte ha förruttnats.
Jag svär att det öppnade munnen.
- Det finns ingen returadress. - Skolan kan inte ha sänt det till oss.
- Det måste finnas en rimlig förklaring. - Rimligt försvann när skrinet öppnades.
Vi kanske ska berätta för någon på skolan vad som hände.
De ser röran i klassrummet och hör vår galna historia och säger-
- vi anställde ett gäng crackhoror.
Sätt dem i fängelse. Jag tror mer på att ett knarklabb exploderade här-
- än på en saga om ett 800 år gammalt skrikande huvud vi hittade i ett skrin.
Vi måste hålla det hemligt tills vi vet vad det var.
Shayla?
- Vem var det? - Ingen.
För en tid har jag känt mig avskild från de jag en gång älskade.
Min isolering, min tystnad, mina övertygelser...
...ignorerades rutinmässigt som galenskap.
Men galenskap är inte min åkomma.
Medvetenhet är den förbannelse jag bär på.
Var finner ni nyckeln till att öppna skrinet?
Apokalypsen är på väg.
Mayafolket hade rätt.
Dödens förebådare är på väg och visar ingen nåd.
Lyssnar ni? Lyssnar ni?
Skit! Du fuskar, Idaho Commando. Inga knivar! Bara skjutvapen.
Jag förgör dig nästa gång.
- Hej. - Hej.
Jag är litet för gammal för en barnvakt som väntar uppe på mig.
Ingen väntar uppe på dig. Jag kunde inte sova. Du borde gå och lägga dig.
- Mår du bra? - Ja. Jag mår bra.
Bra.
- Jag är ledsen för väggen idag. - Det gör inget.
Varför går du inte och lägger dig? Du måste sova, du har inte packat ännu.
Vad fanns det bakom den?
Inget.
Varför berättar du aldrig nåt för mig?
- Jag vill inte ha bråk. - Jo, det vill du. Hela tiden.
Jag ser det på sättet du tittar på mig. Varför är jag en besvikelse för dig?
Snälla Shayla, jag vill inte just nu.
Du behandlar mig som ett barn, hatar min pojkvän-
- vägrar att ens tala med honom.
Och ibland tror jag att du hatar mig för att jag är allt du har efter pappa.
Shayla, jag vill inte prata om det ikväll.
När ska du sluta skylla på mig? Inte mitt fel du inte var där när pappa dog.
- Jobbig natt? - Du också?
Inte så konstigt, med tanke på gårdagen.
Nej. Det var mer än så.
Jag hörde ljud utanför mitt hus hela natten.
Fnitter. Skrapande.
Och det var inte stormen. Någonting försökte ta sig in.
Det drev med mig.
Jag försökte övertyga mig själv om att det bara var min fantasi.
Vill du se vad min fantasi gjorde mot mig igår kväll?
Åh fy.
Det var nog bra att jag inte gick ut.
Hej på er. Vad händer?
Hände det dig nåt konstigt när du kom hem igår kväll?
Jag dödades med kniv i mitt Commie Commando spel.
Vilket är hemskt konstigt för de enda vapen man har är skjutvapen.
Det ringer fortfarande i mina öron och det känns som sårskorpor i dem.
Och det låg en död vessla på förstutrappan. Annars är det fint.
Herregud.
Professorn, vad är det som händer?
Jag slog upp Broderick Duncans namn igår kväll.
Han var lärare här. Slutade för tio år sedan.
Sen hittade jag de här otäcka filmerna.
Jag vet att han är inblandad i detta.
Jag är ingen gud. Jag är ingen människa.
Jag är den som bringar mörker. Den store hanteraren av sanningen.
Mänskligheten har länge lidit i dödligas händer-
- men jag är redskapet inför vilket mänskligheten ska buga sig-
- för förlåtelse och betala för dess yttersta synd.
Självbelåtenhet.
Å ena sidan är han en aktad professor, pensionerad med värdighet-
- å den andra är han en domedagsprofet.
Låter som om "komplett psykfall" är en mer passande beskrivning.
Såg ni det där?
- Ser bekant ut. - Tempelriddarnas sigill.
- Han har min järnhandske. - Där är vårt samband.
Han måste ha sänt oss handsken, och den ledde oss till skrinet.
Vi måste hitta Broderick Duncan. Janie, var finns personalarkiven?
- Sektion tre. - Inte nu igen.
Jag hatar lukten här nere.
Jag visste att något lät fel. Överfallsanklagad. Nyckfullt beteende.
De erbjöd honom en uppgörelse. Avgå i tysthet, kom aldrig tillbaka.
Det finns ingen nuvarande adress.
Men han har en assistent. Dr. Frederick Page.
Det var han som fick honom sparkad.
Han var djupt engagerad i miljöfrågor. Slutade kort efter Duncan.
Han kanske vet var han finns? Då går vi.
Jag kommer direkt efter er.
Pete!
Otto!
Vad är det?
- Såg ni det inte? - Vi såg inget, hörde dig bara skrika.
Är du okej?
Absolut inte.
- Polisen säger det var en hjärtattack. - Vad tror du det var?
- Jag tror det är något annat som pågår. - Vi har tittat överallt.
Inget annat var där nere med dig.
Vad är det du inte berättar?
Regeringen testade hallucinogena vapen på 60-talet. LSD var en biprodukt.
Något sånt kanske släpptes ut när skrinet öppnades?
Du tror att vi upplever någon sorts masspsykos?
Sioux var inte ens i rummet när den där saken dunstade ut i luften.
Hur förklarar du det som hände honom?
- Hittade du något på Page? - Jag har en adress. De nya miljöhusen.
Okej. Jag ska besöka honom. Får jag låna telefonen med inspelning?
Visst. Här.
Fortsatt leta bara, okej?
Du vet, när hon är färdig med att arkivera projektet så flyttar vi.
Hon har redan nästa jobb klart i nästa månad.
Hur länge har du vetat om det?
- Sen vi kom till stan. - Och det berättar du först nu?
Jag vet, jag är ledsen. Jag visste inte att jag skulle tycka så mycket om dig.
- Jag funderar på att stanna. - Bara funderar?
Hon skulle aldrig låta mig. Jag känner henne, hon skulle skapa något drama.
Om du verkligen ger dig av... kanske jag åker till samma ställe.
Varför ska du behöva följa efter mig?
Vet du... min pappa tog med mig till a-lagarnas ställe en gång i månaden.
Han ville visa mig hur livet skulle bli om jag inte studerade.
Och?
Och... jag har fortfarande läppringen i alla fall, tjejen.
Alla har sina egna skäl för att göra saker. Ibland är de obegripliga.
Som din mamma, för det mesta.
Men om du verkligen känner så... så stöder jag vilket beslut du än tar.
- Bra, för jag har redan bestämt mig. - Åh?
Jag hoppas hon lyssnar på mig den här gången.
Vad är det enda som du kan bryta när du säger dess namn?
Jag känner inte att jag är skyldig någon en ursäkt.
Jag är inte galen. Jag är ingen dåre.
Jag bara ser världen som den är. Rättvisan finns bland våra ruiner.
Räkenskapens dag kommer. Bean sidhe.
"Bean si"? Är det spanska för "Ja, jag vill ha bönor?"
Bean Sidhe. Det är gaeliska för banshee.
Irländsk folklore. En varelse vars skrik varnar för snar död.
Banshees förbands med fem kungliga irländska familjer till 1100-talet.
En banshee kan anta många former.
Den vanligaste är en gammal hagga.
Men människor har också mött en banshee som en hemlös.
Eller som en förförerska.
Och naturligtvis... om du hör bansheens skrik...
...kommer den att hemsöka dig tills du accepterar döden.
Otto!
- Vad är det för fel? - Så mycket för det otroliga.
Det var det där jag såg, fast det hade en kropp den här gången.
- Jag såg inget. - Den kanske inte ville det?
Den lekte med mig. Den jävlades med mitt förstånd. Den försökte få mig...
...den försökte få mig att... - Den hemsökte dig?
Tystnad. Det är det. Det är den du bryter när du säger det.
Det var det Duncan bad om i filmen. Att jag inte skrek räddade mig.
Den kunde inte skada mig.
- Du börjar skrämma mig. - Börjar?
- Kan jag hjälpa er? - Ja, jag är professor Maura Whelan.
Ni jobbar på skolan. Vad kan jag göra för er?
Jag behöver bara litet av er tid. Det gäller Broderick Duncan.
- Ett skrin. - Letar ni efter det ännu?
Nej, vi hittade det.
I så fall insåg ni säkert att det inte borde öppnas.
- Och att det vore bra att inte... - Det är problemet. Vi öppnade det.
Kom in.
- Hej på er. Var är min mamma? - Hon gick ut. Hon kommer tillbaka.
- Vi väntar. Kan jag göra nåt så länge? - Vill du hjälpa till?
Som vanligt, litet för sent för det.
Nej tack.
- Ser den här bekant ut? - Duncan eller jag fann inget sånt.
Den skickades till oss. Och det var den som behövdes för att öppna skrinet.
Det har hänt underliga saker ända sedan skrinet öppnades.
Väldigt vilda och verkliga hallucinationer-
- som om det fanns något kemiskt medel i den. Kanske placerat där av Duncan?
Duncan är en mycket intelligent man vars fantasi var hans värsta fiende.
Tempelriddarskrinet var bara ett i raden av hans många korståg.
Jag är bara intresserad av det här korståget. Var hittar jag Duncan?
Jag lämnade det livet bakom mig. Jag gillar inte den jag blev omkring honom.
Men ni måste berätta allt ni vet.
Snälla.
- Vad är det för fel? - Jag är orolig för dig. För oss.
Och den där saken. Det.
Och Sioux är död och vi vet båda att det inte var en hjärtattack.
Jag är bara... Jag är knäckt. Och jag är rädd.
Vi kanske borde hålla ihop inatt.
För säkerhets skull.
Otto... inser du hur patetisk du låter?
Ja. Väldigt.
Och på något sätt är det skälet till att jag attraheras av dig.
- Du vill inte att jag kommer med in? - Nej, jag är okej.
Men nästa gång kanske jag följer dig hem.
Okej då.
Vi var på en utgrävning för 20 år sedan. I de här kilgrottorna.
En särskild kallades Labbacallee, eller "Haggans Säng".
Under grävningen fann vi en kryptisk karta lämnad av tidiga invånare.
Med kartans hjälp gick vi in i underjordiska håligheter.
Där hittade vi en rustkammare djupt begravd i väggarna.
Artefakter förda till Amerika från staden Limerick på Irland.
- Sen hittade Duncan skrinet. - Så ni tog det till skolan?
Han var besatt av att öppna det. Ett av skälen till hans avskedande.
Varför tog han det inte med sig? Varför begrava det i väggen?
Jag vet inte.
Vad trodde han att han skulle hitta i skrinet?
Han trodde den var ett vapen. Jag skulle vilja veta vad han menade.
Otto, snälla, svara!
Det här är Otto. Ledsen att jag missade ditt samtal. Lämna ett meddelande.
Ett huvud? Var det vad som fanns i skrinet hela tiden?
Vi måste hitta Duncan, sen kommer jag inte att besvära dig igen.
Eller du kan berätta för mig varför din handstil är den samma som på kartan?
När du frågade mig varför Duncan inte tog med sig skrinet...
Det var jag som begravde det i väggen. För att gömma det för honom.
- Varför ledde du oss till det? - Nej, nej, raring.
Jag skickade inte handsken eller kartan till er. Det gjorde han. Jag är säker.
- Hur visste han var den fanns? - Han får alltid det han vill från mig.
Han tappade verklighetsförankringen för länge sen. Han är en mycket farlig man.
Jag tar risken.
Tempelriddarskrinet är Broderick Duncans vanvett.
När du jagar väderkvarnar slutar det med att du skadar dem du älskar.
Adjö.
Nej, det här är din mammas klassrum.
...ett oförklarat fenomen. Det verkar vara...
Svara, Janie!
Janie!
Kurtis!
- Vad är din mamma inblandad i? - Jag vill gå hem.
Janie!
Något kom åt henne. Det försökte komma åt mig tidigare.
Det var väl samma sak som försökte komma åt dig, eller hur?
Ja.
Jag tror... att det kan vara en banshee.
- Otto... - Har du några andra teorier?
Vad sa Page?
Inte mycket.
- Janie ringde förut. - Vad sa hon?
- Jag vet inte. - Var är det?
Svara då! Svara!
Den dödade henne inte förrän hon skrek.
Varför svarade du inte? Vi kunde ha hjälpt henne!
- Jag hörde inte... - Det är ditt fel! Jamie är död!
Jag vill inte höra dig bortförklara det här längre.
Hur ska vi stoppa den?
Vad gör du här?
När du kom för att träffa mig...
En del av mig var ivrig över att mysteriet med skrinet skulle vara slut.
Sedan insåg jag något. Jag måste träffa honom igen.
Var finns skrinet?
Om detta användes för att fånga den förut kan väl vi använda det igen?
Bara Duncan vet hur allt fungerar.
Mot mitt bättre vetande måste vi besöka honom.
Han började det. Han får hjälpa oss stoppa det.
Var Shayla här?
Hör du det?
Det är äckligt där inne. Mår du bra?
Du kanske skalle blåsa i det igen? För säkerhets skull.
Vill du kolla mina öron nu?
Kurtis?
Shayla! Shayla!
Det är bra.
Det är bra. Det är bra.
Det var fruktansvärt!
Det var så verkligt. Så verkligt.
För att det var verkligt.
Åh, Shayla! Är du okej?
Mamma! Vad är det?
Mamma, vad fan händer?
Vad letar du efter?
Maktmedel.
Bean Sidhen förföljdes som jag själv... men den hade inget val.
Dess röst tystades. Dess ideal förvrängdes.
Vanlig för kungligheter. Jagad och förföljd. För djurisk jakt efter makt.
Dess brott? Att be kungligheter att buga.
Att underkasta sig dess skrik.
Det är det jag försökt säga. Bansheen skriker för den vill att du ska skrika.
Därför får du inte ge efter och ge den det den vill ha. Då äger den dig.
Min svans är lång... min rock är brun.
Jag tycker om landsbygden. Jag tycker om staden.
Jag kan bo i en lada... eller bo i ett skjul.
Jag kommer ut och leker när alla sover.
Min svans är lång... min rock är brun.
Jag tycker om landsbygden. Jag tycker om stan.
Född i ett skjul... när jag...
Mamma! Se upp!
Kurtis!
Vi måste ut ur bilen! Shayla, ut ur bilen!
Få ut henne!
Få bort henne!
Kurtis!
- Tillbaka. Du kan inte göra nåt!
- Otto! Hämta korset! - Okej. Håll henne.
- Jag är här. - Håll Shayla i säkerhet.
Hon är i säkerhet.
Det är okej. Jag är här, Kurtis.
Det är bra. Kurtis. Kurtis!
- Vi måste sticka, professorn! - Vi måste sticka. Ge mig bössan.
Kom igen!
- Vi kan inte lämna honom! - Det är okej.
- Vart går vi? Vi är helt döda! - Mamma, vi måste hjälpa honom!
- Det här är vansinne! - Håll tyst!
- Är det ingen som bryr sig? - Människor dör!
Det här är vansinne. Men professorn där är enda chansen att stoppa mardrömmen!
Finns det en enda chans att rädda mitt barn så tar jag den!
Jag tycker att vi fortsätter till fots.
Bra. Visst.
- Är du säker på att han är här? - Ja. Han är här.
Kära Broderick, det är Frederick. Du vet vad det gäller, öppna nu.
Vi vet att du är där.
Jag är professor Maura Whelan. Och jag har något som är ditt.
Du vill säkert veta vad som fanns i det.
Du kommer att behöva den här.
- Vad är det här för ett ställe? - Hans hem. Han kallar det Labbacallee.
Öppna, Broderick!
- Ner! - Ge mig korset!
- Ge honom det! - Nej!
- Vem skjuter? - Spring!
- Ge mig korset! - In!
- Herregud! Den här killen är galen! - Han dödar oss!
Tror du den där stoppar den gamle dårfinken därute?
Nu har du hört skriken, din jävel!
Så ja, prinsessan.
Kom ut!
Jag menar er alla! Jag sprider ut prinsessans hjärna över hela stället!
Men jag kan förhandla.
Du måste tro att jag hade rätt, annars skulle du väl inte vara här?
- Jag hade rätt. Säg att jag hade rätt. - Tiden rinner ut! Vi måste stoppa den!
Säg "du hade rätt, Duncan", då ska jag fundera på det.
- Säg det! - Du hade rätt!
- Är det allt? - Och jag är ledsen.
Bra. Nu kan jag stoppa det.
Men jag ska göra det på mitt sätt.
Oh ja, för länge sen...
...en tempelriddare. En prins av kungligt irländskt blod...
...fann ett sätt att fånga bansheens skrik.
Som ett sätt att dela det med hans fiender.
- Fiender? - Han blev förbannelsens martyr.
Min avsikt med att leda er till skrinet var ett meddelande, inte en hämnd.
- Meddelandet har dödat tre människor. - Jaså? Jag hoppades på fler.
Men det finns fortfarande tid.
Vilken utsökt konstruktion det här är.
Men kommer den att stoppa bansheen?
Vi får se.
Spring! Stanna!
- Hur fångar vi nåt som är overkligt? - Mycket försiktigt.
Där borta! Vi hittade den ihop med skrinet.
Mycket bra, Freddypojken, mycket bra.
- Det är den som gör den dödlig. - Då går vi.
Kurtis.
Tyst!
Låter som om det kommer underifrån.
Grottan.
Shayla, jag sa ju att jag skulle följa dig vart du än tog vägen.
Nej! Försvinn!
Det här händer inte! Det är inte på riktigt!
Jag vet att du vill att jag ska känna mig svag. Gammal och eländig som du!
Du vill göra mig galen! Men jag låter dig inte ta mig!
Och jag låter dig inte ta nån annan heller.
Rör dig inte, Shayla!
Äntligen, ansikte mot ansikte.
Farväl, min kära.
Det är nog från dig, din satkärring!
- Du gjorde det! - Ja, det gjorde vi. Vi gjorde det.
Var är skrinet?
Vad är det du håller efter att ha gett det till någon annan?
Svaret är ditt ord. Och ditt ord är bara skit!
Svenskt text: Mikael Jansson www.ordiovision.com